Для введення та редагування тексту ми використовуємо пристрій введення — клавіатуру.
Клавіатура — це пристрій управління і/або введення даних в електронний пристрій, зокрема в комп'ютер.
Клавіатура — це стандартний клавішний пристрій введення, призначений для введення алфавітно-цифрових даних та команд керування. Комбінація монітора та клавіатури забезпечує найпростіший інтерфейс користувача: за допомогою клавіатури керують комп'ютерною системою, а за допомогою монітора отримують результат.
Існують різні конструкції клавіатур, проте призначення їх однакове (рис.1).
![3.PNG](https://resources.cdn.miyklas.com.ua/76d8f652-9e06-455a-9dcf-1fcfb9f7487b/3w500.png)
Рис.1
Класична комп'ютерна клавіатура зазвичай має 102 клавіші. Сучасні клавіатури, як правило, оснащені додатковими клавішами. Додаткові клавіші використовуються для керування мультимедіа-програвачами, для навігації в мережі Інтернет, запуску додатків та ін.
Хід клавіш - відстань, яку проходить клавіша при натисненні до моменту замикання контактів. Для швидкого друку зазвичай обирають клавіатури з невеликою довжиною ходу (3 мм і менше).
Клавіатури можуть бути дротові або бездротові. Передача даних від бездротової клавіатури до комп'ютера відбувається через ресивер. Живлення бездротових клавіатур здійснюється від акумуляторів або батарейок, які вимагають регулярного заряджання або заміни.
Після натискання клавіші або сполучення клавіш інформація про них у цифровій формі передається в комп’ютер. У програмі, яка виконується, приймається рішення, як слід на це повідомлення відреагувати: вивести символ на екран, стерти символ, перемістити курсор, зупинити показ фільму, запустити програму тощо.Програмування роботи з клавіатурою
У мові Python для введення даних із клавіатури призначена команда input().Складемо програму, яка описує введений із клавіатури символ:
c = input()
vidpovid = 'невідомий символ'
if c in '0123456789':
vidpovid = 'цифра'
if c in 'абвгґдеєжзиіїйклмнопрстуфхцчшщьюя':
vidpovid = 'мала українська буква'
print (vidpovid)
Багато програм опрацьовують групи клавіш та їх сполучення. Також клавіатура дозволяє не лише вводити текст, а й керувати роботою програм, у яких це передбачено.
c = input()
vidpovid = 'невідомий символ'
if c in '0123456789':
vidpovid = 'цифра'
if c in 'абвгґдеєжзиіїйклмнопрстуфхцчшщьюя':
vidpovid = 'мала українська буква'
print (vidpovid)
Зверни увагу!
Тут ключове слово in означає перевірку, чи є символ, записаний ліворуч, у рядку, записаному праворуч.
У вікнах папок і в багатьох програмах сполучення клавіш мають викликати одну і ту саму дію:
- Ctrl + C означає команду «скопіювати вибране»;
- Ctrl + X — «вирізати»;
- Ctrl + V — «вставити»;
- Ctrl + Z — «скасувати останню дію» тощо.
В ігрових програмах для керування рухом об’єктів часто використовують клавіші з буквами W — «вперед», A — «ліворуч», S — «назад» і D — «праворуч».
Джерела:
Інформатика : підруч. для 6 кл. закл. загал. серед. освіти / [О. О. Бондаренко, В. В. Ластовецький, О. П. Пилипчук, Є. А. Шестопалов]. — Харків : Вид-во «Ранок», 2023